Synk Av: Karillen
-Greve Holmwood. -Lucy.
-Ska vi ta en promenad?. -Nej...tack.
-Det är rätt stelt, alltihop. -Ja, det är det.
-Ska vi gå?. -Ja.
-Jag har en poesibok. -Snälla, läs inga dikter.
Nej...men den här är dock ganska fin.
Den här passagen:
Din kärlek är bättre än högvälborenhet
Rikare än välmåga, stoltare än dyrt kläde
Av större tjusning än hök eller häst
Och när du är min är jag den stoltaste man bland män
-Fröken Westenra... -Ja.
-Fröken Westenra... -Ja. Ja!
Ja!
Var är min pojk?.!
Jag vill se min pojk...
Jag gav honom liv...
-Mina herrar! -Ta hit honom nu!
Nu!
Nu...!
Nu! Nu!
Det är kontroversiellt, men jag är trött på Lyceum. Vi går till White´s.
-Eller om du är på humör, kettner´s. -Jag...
Jag har friat till Lucy, John.
Och hon har sagt ja.
-Jag vet hur mycket du uppskattat... -Arthur...
Nej. Sedan ni var barn, och jag Önskar att det fanns...
-Ska vi äta?. -...en annan kvinna.
Men jag kan inte tänka mig ett liv utan henne.
-Ska vi äta?. -lnte i kväll.
Jag tar nattåget till Whitby, man söker mig. Jag ville prata med dig först.
Jag trodde inte att du var välkommen?.
Det är hans läkare som kallat mig.
-Hur länge sedan var det ni sågs?. -Fem eller sex år.
-Är vi fortfarande vänner, John?. -Självklart.
Far?. Far?.
Vad är det här?!
Hur gammal var ni när er mor drunknade?
-Tre. -Jag vårdade henne.
Jag tror nu att hon inte dog i en olycka.
Jag tror...
Jag tror att hon insett att hon led av den sjukdom som nu tagit er far.
Säg det.
Syfilis.
Jag tror att er far ådrog sig sjukdomen genom lösaktigt leverne-
-att han smittade er mor, och jag tror nu att ni föddes med smittan.
Under återstoden av ert liv kommer ni att förfalla till kropp och själ.
Finns det ingenting...?
Fortsätt att tala öppet, dr Blore, för ingen annan...
Samhället talar inte om det som förfular det.
Den vidriga smittan... Finns det hopp för mig?
Jag fruktar att vetenskapen, läkekonsten, ännu inte funnit en bot.
-Böner är ert enda försvar. -lnte ett ord till någon!
För hennes skull bör ni inte gifta er med fröken Westenra!
Jag vill att du kommer på mitt bröllop. Du är Arthurs vän.
-Arthur. -Och min vän.
Det fanns väl en chans för mig innan jag presenterade dig för Arthur?
Jag har älskat dig sedan du var tolv år...det vet du.
Du måste sluta att tänka på mig som ett barn.
Jag är inte din att skydda och tillbe medan andra hålls borta.
Och det vi sade då är...John?
Somliga män måste visst ha allt? Talang och pengar vi andra saknar.
John!
Om jag ock vandrar i dödsskuggans dal...
...fruktar jag intet ont...
Din käpp och stav, de trösta mig.
EN MÅNAD SENARE
Herr Singleton...
Greve Holmwood.
Tack allihop för att ni kom.
-Jonathan! Du är sen! -Och jag har ett väldigt gott skäl.
-Lugna dig, vi är bland folk. -Jag kom via universitetet. Sluttentan.
Låt mig se. Å, Jonathan...
Lugn, Mina, vi är bland folk.
Som många av er vet har jag nyligen haft det svårt.
När fröken Westenra och jag gifter oss nästa år-
-kommer hon att göra mig till världens lyckligaste. Skål för Lucy.
-Vill du inte gifta dig med mig? -Gratulerar!
-Skjuter vi upp till nästa år... -Vi har arrangerat för sommaren.
Lucy...
-Älskar du mig inte? -Jo.
Inget tal om att skjuta upp. Vi gifter oss i sommar.
Mina! Varför syns du så sällan till? Håller du din unge man inlåst?
Arthur! Du minns ju Mina Murray, vi var skolkamrater.
Jonathan Harker, hennes fästman.
De ska gifta sig nästa årtionde, var det väl?
Jonathan tvingar henne att vänta på ett oacceptabelt sätt.
Han tog just advokatexamen, och det var den vi väntat på.
Kom!
-Advokat? -Ja, herrn.
-Vilken byrå? -Hawkins, Bates & Co.
-lngen jag känner till. -Det är en liten byrå.
Det är jag och herr Hawkins.
´´Resa´´ - det är väl ett spännande ord?
Jovisst. Ska jag beställa åt er, herr Hawkins?
Nej, nej, för många viktiga ärenden. Inflytelserika klienter.
Vår byrås framtid, min fine unge advokat!
-Vem är vår nye klient? -En Singleton. Långt ansikte.
Som en gravsten, men det rör oss inte. Rör det oss? Nej, det gör det inte!
Singleton har en kompanjon som flyttar hit från kontinenten.
Herr Singleton köper en rad fastigheter å dennes vägnar och söker vår hjälp.
Vid arbetets slutfas ska den av oss som inte är gammal och söker äventyr-
-besöka Transsylvanien, överräcka handlingarna och lösa problem.
-Och vad heter kompanjonen? -Greve Dracula.
En ytterst diskret ädling som Önskar att hans affärer hålls diskreta.
Jag försäkrade att diskretion var den dam vi vaknade vid var morgon-
Och han svarade att om så var fallet skulle vår belöning bli frikostig.
Frågor, min pojke?
Var ligger Transsylvanien?
-Önskar du att du kunde komma med? -Jag Önskar att vi for till Florens.
Eller Aten.
Det ska vi. Och Paris och Venedig.
Och Wien.
-Ska vi göra det? -Självklart!
Vi kommer att se tillbaka på den här tiden och säga ´´Här började vårt liv´
-Nej, Jon. Jon, vi måste vänta. -Jag vill inte.
-Sköt om dig. -Jag ska.
Sköt om dig och skriv till mig.
Jag nådde Bistritz nästan åtta timmar sent.
Ju längre Österut man kommer, desto mindre punktliga tycks tågen.
I kväll tar jag en diligens över Karpaterna och in i Transsylvanien.
I guiden läser jag att all världens skrock samlats i Karpaternas hästsko:
Från varulvar till häxkonster, som om området varit en fantasins häxkittel.
Mina...
Hallå?
God afton, min herre. Mitt namn är Jonathan Harker...
Jag vet vem ni är.
Då vet ni att jag ska träffa greve Dracula.
-Jag är Dracula. -Trevligt att träffas, herrn.
-Ni måste vara hungrig. -Ja, och väldigt trött.
Då måste ni äta. Vi har mycket att göra.
Har ni någonting med er åt mig från herr Singleton?
Ja, från herr Hawkins, min arbetsgivare. Bishopsgate i London?
Hawkins...
BlSHOPSGATES BÅRHUS I LONDON
Under er tid här måste ni stanna i ert rum. Slottet är inte tryggt.
Diligensen hämtar i passet klockan sex i morgon, kan jag få skjuts?
Jag hoppades avsluta våra affärer i morgon afton.
Jag är upptagen under dagen.
Ni får bestå mig en extra dag.
Sov gott.
Ni säger att herr Harker for till Europa för två veckor sedan?
Ja, till Transsylvanien.
Så han vet inte att herr Hawkins skjutits till döds på sitt kontor?
Nej.
-Vart i Transsylvanien for herr Harker? -Jag vet inte.
Berättade han vad klienten hette?
Kontraktet innehöll en klausul om konfidentialitet-
-och herr Harker är en samvetsgrann advokat.
Fröken Murray, jag får upplysa om-
-att vi inte fann några uppgifter på en transsylvansk klient-
-på herr Hawkins kontor. Det fanns ingenting där.
Den sista fastigheten ligger i Shadwell i Londons East End, åt hamnen till.
Hur långt är det härifrån till herr Singletons hus i Chelsea?
Ungefär nio kilometer.
Då har vi bara ett ärende kvar, en försändelse från herr Singleton.
Han sa att det var konfidentiellt, endast för era ögon.
BILJETT TILL LONDON JONATHAN HARKER
-Hur gammal är ni? -Tjugofyra år, herrn.
Tjugofyra...
-Och ni är inte gift? -Jag är förlovad, herrn.
Berätta om henne.
Hon... Jag har faktiskt en bild på henne här.
Mina.
Ibland när vi stämt träff är jag sen-
-för att kunna studera henne på håll utan att hon vet om det.
Mina...
Mina.
Herr Singleton! Vem gav er rätt att släcka Hawkins liv? Det var mord!
Och att skicka pojken, vad var det?
Tror ni att han kommer att återvända från Transsylvanien?
Ja. Gör han inte det?
Det var avgörande för oss båda att alla spår till Brödraskapet eliminerades.
De skulle ju även leda till er, som stått för de ekonomiska medlen.
Det här var inte vad jag sökte!
-Vad sökte ni? -Ni lär känna en tro, en hjälp för mig.
-Det gör jag. -Er religion kretsar kring evigt blod.
Och något slags transfusion skulle rena mitt smittade blod.
Det var vad ni lovade mig, om jag förde in den här magikern i landet.
-Jag kan garantera en transfusion. -Och jag blir frisk?
Och ni lösgörs från ert öde, ja.
Men först måste ni tro-
-och upptas i vår kyrka, vilket kräver ytterligare donationer, greve.
Om det är vad ni önskar.
-Är ni religiös? -Ja, herrn.
Berätta om en engelsman och hans gud.
England är kristenhetens centrum.
Men till och med där är det ´färre och färre som ber vid Kristus altare´´.
-Det är knappast sant. -Men jag har läst det.
I allt jag läst finner jag en sekularism...
...ett religiöst tvivel.
Vi engelsmän anser oss vara Guds folk.
Ja...
-Gud är en engelsman. -Ja.
Varför har ni annars getts ett imperium som täcker en fjärdedel av klotet?
Ett som ständigt växer?
Våra samtal har varit till stor nytta.
Böcker kan inte lära en allt om ett land.
Ni måste stanna längre.
Jonathan?
Hallå?
Ursäkta mig.
-Förlåt... -Kom.
Vad är det?
Du ser så vacker och lycklig ut...
...och jag gjorde mitt bästa för att inte gråta...
-Är Jonathan kvar i Europa? -Något är på tok.
-lnte alls. -Jo, det är det!
Herr Hawkins dödades strax efter att han for och inga brev har kommit...
Herr Hawkins dog väl under ett inbrott?
Ett halvår efter att Jonathan kommit hem kommer alla breven i en säck.
Jag är så orolig, jag sover i hans rum för komma närmare honom.
-Kom till Whitby i sommar. -Nej.
Jag blir galen utan societetslivet och mina vänner.
-Lova att du kommer. -Gå tillbaka till ditt bröllop.
...Önskar träffa er.
-Du kom. -Så klart.
-Det betyder mycket. -Bra.
Lucy...
Jag måste iväg i affärer.
Vad för slags affärer?
Något jag måste se till. Far till Yorkshire som vi sagt.
Och så ansluter jag så snart jag kan.
-Men det är vår bröllopsnatt... -Gör som jag ber dig.
Låt det börja.
Nattens furste, hör mig...
...besvara mitt anrop.
-Varför svarar han inte? -Han reser sjövägen.
Vatten försvagar honom. Han ligger i ohelgad jord-
-för bara där är han trygg och kan samla styrka.
Telegrafera rapporter från Lloyds om fartyget till mig i Yorkshire.
Jag förde min fru dit, bort från det här.
Men jag kommer ned sekunden London ser skeppet.
Och när jag botats ska han skickas tillbaka till hålet han kom ur-
-och ni ska aldrig mer kontakta mig.
Det är en släktklenod sedan generationer.
Det är underbart.
Det är mer... Jag har...
Nej, jag vill inte ha örhängen! Jag vill ha dig...
Kom till sängs...min make.
Med tiden...blir allt rätt.
Och vi får ett normalt äktenskap.
Bara ge mig lite tid.
-Jag låser in dem. -Vad är det? Vart ska du?
Försök sova lite.
-Arthur... -Jag sa...! Jag bad dig att sova.
Mina...Mina...Mina...
Det är så vackert här. Jag älskar att sitta här och läsa.
Hur kan du läsa så nära alla döda kroppar?
Dödgrävaren berättade att flertalet gravar är tomma.
Det är sjömän som försvunnit till havs, gravarna är för deras familjer.
Där...är en självmördare. Han borde inte ligga här alls.
Släkten var rik, så de skrev ´´Älskad make´´-
-men alla vet att han mördade frun och sen hängde sig.
Skenet kan bedra. Liksom äktenskap. Och män.
-Hur är det med Arthur? -Han är reserverad.
Han är reserverad, upptagen, jag ser honom knappt.
Han ägnar hela dagarna åt affärer, nätterna åt att skicka telegram.
Tror jag...
Jag tror att jag gör honom nervös.
Se...det blåser upp till oväder.
Åskväder.
Vad heter kyrkan nedanför klostret, Arthur?
-S:t Marys. -Jaså?
Mina sa att kyrkan påminde henne om ett strandat skepp.
-Vad är det med dig?! -Jag är hemskt ledsen...
Jag...
Hans sons båt har inte kommit tillbaka - sonen är ute i ovädret.
-Jag vill inte tala med någon alls. -En herr Singleton.
Han sade att det var brådskande.
Demeter sågs igår gå in i Engelska kanalen...
...och väntades till London inom 24 timmar.
Men hon gick norrut längs Englands Östkust med onaturlig fart.
-Varför skulle hon göra det?! -Jag tror att han är på väg hit.
Matthew, fort, lanternor! David, rep från stallet, fort!
Skynda, allihop! Ned till stranden!
-Vad har hänt? -Ett fartyg når inte in i hamn.
-Har du någonsin skådat döden? -Mina föräldrar...
-Men har du sett någon dö? -Nej.
Då kan vi väl gå? Jag vill uppleva det.
Vi står på kajen med de andra medan fartyget knäcks.
Vi fryser, vi är rädda och vi känner oss fulla av liv!
Det har gått tre veckor och äktenskapet är fortfarande ofullbordat.
Jag trodde att män skulle vara erfarna, men han är inte erfaren.
Han rycker till så fort jag rör vid honom.
Jag ser våldsamhet i honom när jag kommer nära.
-Är det så det är, blir det så? -Rör han vid dig?
Jag hoppas att jag kan göra något annorlunda, röra honom på rätt sätt.
För jag vill att det ska ske, jag vill leva helt ut med honom, sådan är jag!
Jag vill inte gå livet ut orörd.
-Är Jonathan erfaren? -Jag vet inte.
Har han rört dig?
Ja...inte hela vägen, men han ville.
Hur fick det dig att känna? Rörde du vid honom?
Nej...men jag önskar att jag gjort det.
Det önskar jag.
Han har varit död i dagar, surrad till rodret. Annan besättning fanns inte.
-Det måste ha funnits besättning. -lngen har lämnat skeppet.
Inga passagerare?
Enligt loggen fanns 14 själar ombord när hon lämnade Svarta Havet.
13 besättningsmän och en betalande passagerare - en engelsman.
En herr Jonathan Harker.
Lucy, var snäll att återvända till huset med din vän! Nu!
Den enda lasten ombord var en stor trälår som tycks fylld med jord.
Ägarbevisen är helt i sin ordning, herrn.
Om låren är tom, var håller han då hus?!
Ni sa att han behövde ohelgad jord att resa och vila i.
-Var det en lögn? -Nej.
Var är han? Om han vet att jag är här, varför har han inte kontaktat mig?
Kom in!
Vad är det? Ja?
Engelsmannen ombord var Minas fästman.
Han har varit på Balkan i affärer i två månader och hon har väntat honom.
-Varför skulle han gå till Whitby? -Hon vet inte. Hon är utom sig.
Var snäll att göra allt du kan för att hitta honom.
Alla ombord är döda, Lucy.
Gör mig denna enda tjänst, Arthur.
Mina...
Jonathan?
Jonathan!
-Å, förlåt... -Kan jag hjälpa er?
Förlåt, jag trodde...
-Vad är det? -Jag trodde att ni var min fästman.
Och varför trodde ni det?
Ni bär liknande kläder, och jag tror att han var ombord fartyget.
Alla som var ombord är döda.
Tack.
Om han är död vill jag inte leva.
Jag vill inte vara 25 år, eller 35, eller...
...95, och inte få vara nära honom.
Jag förstår.
Jag hatar den här känslan, men är ändå livrädd för att förlora den.
Då misstror ni hjärtats tålighet.
Dess styrka är att utstå förluster.
Utan den styrkan skulle sorgen döda oss alla.
Jonathan är död.
Döden är en pånyttfödelse.
Ett nytt liv.
-Jag tänkte väl att du skulle vara här. -Lucy!
Ska du inte presentera mig?
-Jag är greve Dracula. -Grevinnan Holmwood.
Holmwood?
-Är ni här på besök? -Nej, jag har bosatt mig här.
-I Whitby? -Snart i London, jag är på besök här.
Jag fruktar att jag gjort greven förlägen.
Nej, inte alls.
-Vi bör gå. -Ja. Ja, det bör vi.
-Adjö. -Farväl.
Ursäkta mig, greve...
Ni anser mig kanske påflugen, men kan ni komma på middag i afton?
Det är så sällsynt med fint sällskap här. Nöjet vore på vår sida.
Och så har vi teatern, ni kommer att älska teatern i London.
-Eller hur, Mina? -Jo.
Så glittrande, så fullt av liv.
Ibland är det så vackert att jag...
Vad?
Vad? Berätta.
Ibland är det så vackert att jag vill att livet ska få ett slut där och då.
För att livet inte kan bli bättre än att vara där, då, i den staden.
Lucy!
Så ni ansluter er!
Arthut, får jag presentera greve Dracula. Han dinerar med oss i afton.
Lucy, fröken Murray, ursäktar ni oss? Lämna oss i enrum med herrn här.
Greve Dracula är min gäst, jag har bjudit in honom!
-Kan ni ta bort händerna?! -Vi bör gå...
-Gå! Snälla Lucy... -Arthur? Arthur?!
Vi skulle träffas i London, det gjorde jag klart!
Jag betalade er resa och köpte fastigheter enligt instruktioner!
Jag säkrade ert uppehållstillstånd i landet! Vad gör ni här?!
Jag går bara dit där jag är Önskad, där jag bjuds in.
Hur visste ni att jag var här?
-Jag sökte inte er. -Vad gör ni då här?!
Jag avnjuter kvinnorna i huset.
Vad?!
Överlämnar jag er till myndigheterna hängs ni för era dåd ombord fartyget.
Jag vill veta vem ni är och vad ni är.
Jag vill veta om det den här... herrn har sagt om er är sant.
-Vad har de sagt? -Herre...
Att ni har levt i 900 år.
Att ni kan ge mig en transfusion av ert blod och rädda mig undan min död.
Du tror att du kan kontrollera mig.
Du tror mig vara någons slav.
Du ska få se på medan jag tar allt du älskar.
Ditt land...din gud...
...och sen blir det din tur att dö.
-Tack för att du kom så fort. -Hon är svårt sjuk, sade du.
-Vad lider hon av? Vad sa läkaren? -Du är ju läkare.
Varför togs inte traktens läkare hit, varför är hon inte på sjukhus?
Lucy och jag behöver någon vi kan lita på. Du älskar henne, du sviker inte.
-Hon är så kall. -Hur länge har hon varit sjuk?
Sedan i morse.
-John? Vad är det för fel på mig? -Såja, älskling, försök sova.
Jag är här nu.
-Hon behöver en blodtransfusion - nu. -Blöder hon?
Hon har förlorat så mycket att sängen borde vara dränkt.
Tack, fröken Murray.
-lnga sjukhus. -Utan transfusion dör hon!
-Hon dör till kvällen! -Du får göra det.
-Vad har hänt här? -Det är bara en sjukdom.
Genomför transfusionen.
-Kavla upp ärmen. -Nej.
Ska vi göra det här behöver hon ditt blod!
Gör det du.
Nu räcker det, Lucy behöver sjukhusvård.
Använd ditt blod, nu, annars sprider jag din hjärna över hela rummet!
-Vad är det för märken på halsen? -Jag vet inte.
Vi vakar natten igenom. Vid minsta försämring tillkallar vi hjälp.
Har ni hittat honom?
Låren har lastats på en vagn. Han far nog till London i afton.
Vad är det som drabbat min fru? Är det han?
Han tar henne. Dricker hennes blod.
-Vad är det för en varelse? -Och dricker hon hans...
...gör han henne till sin, hon blir en odöd.
Försvinn...
-Ni anar inte vad ni släppt lös. -Försvinn!
Vad är det som pågår här i huset?
Vad menar du?
-Vem är karln Holmwood pratar med? -Vet inte, han kom för en tid sedan.
Har Lucy sagt någonting om problem i hennes äktenskap?
-Om Holmwood? -Ja...
Vad sa hon?
Det var privata samtal.
Och det hade ingenting med hennes hälsa att göra, så de förblir privata.
-Hur behandlar han henne? -Väl.
Lucy...Lucy.
Lucy!
Nej...
Jag är livet och ljuset, sa Herren. Den som tror på mig får liv efter döden.
Om jag ock vandrar i dödsskuggans dal fruktar jag intet ont.
Din käpp och stav, de trösta mig.
Herre, vi lägger din dotters kropp i jord-
-i säker förvissning på återuppståndelse och evigt liv-
-varvid vår jordiska lekamen förvandlas till att bli som Hans.
Herren vare oss nådig.
Jesus vare oss nådig.
Ni måste berätta vad ni vet. Jag är en vetenskapens man och söker fakta.
Och vetenskapen kan inte förklara Lucys död.
Något var fruktansvärt fel mellan de där två.
Jag har inget att säga!
Han tvingade mig att behandla henne för att hemlighålla att hon var döende.
Han riktade en pistol mot mitt huvud!
Jag tror att han dödade henne.
Jag har också förlorat min älskade.
Och jag vill genomsöka havet efter honom-
-att hela världen ska söka, så att jag får veta vad som hänt.
Så att hans grav inte får stå tom.
Men vad ska det nytta till?
Vi får sörja våra älskade, John...
...och släppa taget och låta dem vila i frid.
Mina...
Den behöver du inte.
Knäböj. Ner på knä.
Herre, vi har gjort allt ni bett om.
London ligger Öppet!
Vi, era tjänare, står nu ödmjukt inför er-
-för att inta vår rättmätiga plats vid er högra sida.
Herre...
...jag har tjänat er...
-Dracula är i England, eller hur? -Vem är Dracula?
-Är de som bjudit hit honom döda? -Det ligger döda där uppe.
Vilka? Vilka?!
Ni måste hjälpa mig härifrån innan han återvänder.
Det är natt, så han jagar... men han kommer att återvända.
Vad har hänt här? Berätta vad det är som hänt här.
-Misshandlar Holmwood er? -Vem är Holmwood?
Ni måste vara försiktig. Ni måste ta mig härifrån!
-Ja, men jag måste få veta allt. -Det är så det börjar.
Den första lektionen var att Kunskapens träd skulle döda oss.
Och tusentals år senare söker vi ändå dess frukt, vi måste få veta allt.
Hur länge har de hållit er här nere?
De behandlar mig som ett djur för att jag vet för mycket.
-Vad heter ni? -Vad?
-Ert namn? -Jag heter Abraham...
Abraham van Helsing.
-Hon är ju en kvinna. -Hon får inte veta, hon måste skyddas.
Ni måste föra henne härifrån, nu.
-Ni ska ha bud om herr Harker? -Berätta.
Hon är ju kvinna!
De här männen, Singleton, Cotford-
-och greve Holmwood ni nämnde, som måste ha försett dem med pengar-
-de har en sammanslutning, de är De odödas brödraskap.
Och de vill så klart finna ut sanningen kring sin religion.
Så de anlitade mig-
-vars liv ägnats åt studiet av förkristna religioner-
-att undersöka folksagorna...
Den skrockfulla tron på vampyrer...
...av vilka den äldsta och mäktigaste är...
Så jag...for till Transsylvanien.
Vampyren existerar och håller van Helsing fånge, men korset skyddar.
Han sa att vampyren släppte honom med instruktioner till brödraskapet-
-att han far till England på villkor att man köper fastigheter åt honom.
-Han åtrår London. -De ser van Helsing...
...och törs inte själva fara till Transsylvanien.
Så de anlitar en utomstående att föra köpebreven till honom-
-och vampyren far till England ombord Demeter under den mannens namn.
Det är vad han berättat.
Han är sjuk, John, han behöver hjälp.
Jag hittade honom i källaren i ett hus med ett svart altare!
-Holmwood ber där! -Han ingår inte i ett ockult sällskap!
-Vampyrer finns inte! -Jag försäkrar er...
...att i detta nu träffas folk i denna stad i jakten på svar på gamla frågor.
De vill släcka sin kunskapstörst och gamla gudar reser sig!
Jag var som ni, trygg i Jesus.
Jag trodde att det var fantasier, lekar för missnöjda-
-men jag har sett andar.
Jag har sett förvandlingar, jag har sett...de döda resa sig.
-Nej. -Van Helsing tror...
...att vampyren tog Lucy, Holmwoods offer. Vad sa hon?
Försvinn! Försvinn!
Försvinn! Lucys äktenskap var ofullbordat, dr Seward!
Det var det som störde henne med äktenskapet, inget annat!
-Vad gör ni? -Lånar nog att ta mig hem till Holland.
-Ni måste hjälpa till. -Vi är inte säkra!
Vampyren kommer att slå sig ned i London och sakta sprida sin farsot-
-men först sen han dödat alla som vet att han är här. Vi är inte säkra!
Arthur...vakna!
Jag hittade huset i Chelsea. Singleton och hans kumpan var döda.
-Du mördade Lucy, eller hur? -Nej.
Du sparade hennes oskuld, för ni kräk värdesätter renhet.
Hon var väl en gåva till Dracula?
Jag ville inte att hon skulle dö. Jag ville leva mitt liv med henne!
Varför då beblanda sig med djävulsdyrkare som Singleton?!
De hemlighöll sin sanna natur och jag var desperat.
Om vansinne och död var din lott, skulle du inte söka en utväg?
Jag ville bara ha Lucy.
Men om jag hade gett min kärlek ett fysiskt uttryck-
-hade syfilis släckt hennes liv.
Det är Guds fel.
Vad tänker du göra?
Varelsen åtrår London, han vill vara spindeln i vårt imperiums mitt-
-sprida sin farsot världen över och göra oss alla till sin avbild.
I Jesu namn, vi måste hitta hans viloplats och döda honom-
-innan mörkret faller världen över.
-God afton, fröken Murray. -God afton.
Hoppas att ni ursäktar att jag söker upp er.
-London är ensamt för en nyanländ. -Det är ensamt för en hemmastadd.
-Med så många här? -Det kan vara ensamt i folksamlingar.
Jag tycker om folksamlingar.
Sätt er, är ni snäll.
-Tillåter ni? -Var så god.
Det var trivsamt i Yorkshire. Ni och fru Holmwood var vänliga.
Jag hoppas att hon mår väl?
Lucy är död. Vi begravde henne för två dagar sedan.
Min kära...
Lucy och Jonathan var mina närmaste vänner.
Jag vet inte vad jag ska mig till, jag går hit för att Jonathan gick hit.
Jag sover i hans säng för att få vara...
...nära honom.
Ni söker tröst. Värme.
När sorgen drabbar söker vi alla värme.
Jag har ingen att tala med.
Ni har mig. Jag ska lyssna i kväll.
Jag ska trösta er.
Ska vi ta oss an den här vampyren måste det ske i gryningen.
Inte nu, utan när han är som svagast. Då kan vi lyckas krossa honom.
Om Dracula är tiondelen så stark jag tror att han är, hur ska det gå till?
-Med tro. -Vad skulle tro duga till?!
Tron är allt.
Kommande generationer kan skratta åt vår vetenskap-
-men inte vår tro. Tron gör oss starka nog-
-att inte rädas det vi inte förstår.
Mörkret. Döden.
Berätta hur er fru såg ut i kistan.
Om hon drack hans blod är även hon odöd nu-
-och måste krossas.
Såg hon frisk ut?
Ja.
-Och hade hennes tänder vuxit? -Ja.
Hon drack hans blod.
Genar vi här kanske vi kan få tag i en droska vid floden.
Fröken Murray?
Jag vet inte hur jag ska kunna be dig om förlåtelse, Herre-
-men jag ber dig att fylla mitt hjärta med styrka
Styrkan du visade i Getsemane att möta döden-
-styrka att möta den ondska jag väckt och att stöta bort den.
Giv mig styrka till denna enda sak, Herre.
Denna enda sak.
WESTENRAS GRAWALV
Jag känner dig.
Du var min make. Var jag inte vad du önskat dig?
John ville ha mig.
Kan jag komma till dig?
Seward!
Vart tog ni vägen?
-Man måste slå till med pålen... -Ta bort den!
Hon är inte längre Lucy. Hon har hans pest för gott om hon inte dräps!
Låt henne vila i frid, era djävlar!
Nej! Nej!
Slå pålen genom hennes hjärta, så står det skrivet!
Jag älskade dig...
Vem är det?!
-Det är John Seward, kan du öppna? -Försvinn med din galenskap!
-Hör på nu... -Nej, det finns inga vampyrer!
Vampyren var i Whitby, och angrep Lucy. Han är känd som Dracula.
Och Jonathan?
Sände ni honom dit bort?
Jag visste inte att han inte skulle återvända.
Vi hade hela våra liv framför oss!
Jag älskade honom...
Jag älskade honom, din mördare!
Det är snart gryning...
Vi ska trygga rummet åt er-
-men försök inte lämna det och öppna inte fönster eller dörrar för någon.
Lämna mig inte ensam...
Vi måste gå till hans viloplats och avsluta det vi inlett.
Då följer jag med er - lämna mig inte ensam, snälla.
Vi måste söka här efter papper som visar var hans övriga fastigheter är.
Hans lår står i en av dem och måste renas.
Med tiden lär han sig var Londons sataniska platser finns. Ohelgad mark-
-och självmördares gravar, för ur dem hämtar han styrka.
Till dess litar han till det han har.
Singleton tog sitt liv - och han har flyttats.
Är han begraven här måste vi hitta honom!
Källaren.
Jag kan inte gå dit ner...kan inte.
-Gå tillbaka upp, Mina. -Nej!
Om den där varelsen mördade min älskade, då ska den dö.
Fader vår Som är i Himmelen
Helgat vare ditt namn
Tillkomme ditt rike
Och ske din vilja
Såsom i Himmelen så ock på jorden
Singleton.
Han är inte här.
Nej!
Låt henne leva!
Ta mig.
Fly, Mina! Fly!
Väljer du döden?
Nej!
Mina...
Korsets mysterium betvingar dig! Martyrernas tro betvingar dig!
Kristi blod betvingar dig!
Genom hjärtat, tog den i hjärtat?!
Ja.
Ja...
Jag lämnade dig i dag, lämnade bönerna som lästes för dig
Det var inte du.
Jag vet att du förstår, Jonathan, att jag under mina år framöver-
-inte lär besöka din grav, eller tända ett ljus för dig, eller bära svart.
Vi behöver inte sådana småsaker, inte du och jag.
För jag kommer att finna dig i Wien och Florens. Och Paris och New York.
I en värld som ständigt öppnas.
Och jag kommer att bära dig med mig genom åren, min modige pojke.
Ständigt ung medan jag åldras.
Ständigt full av liv.
Ständigt, Jonathan. Ständigt.
-Ni har min adress? -Ja.
-Och ni kontaktar mig om ni behöver? -Ja.
Nåväl...farväl.
-Vi följer er till hamnen. -Nej, nej, nej. Det är en solig dag.
Och det vore rent brottsligt om två ungdomar skulle fördriva den åtskilda.
Iväg med er ut i solen, seså!
Hur lång resa har han framför sig? Fyra timmar?
-Är du hungrig? -Ja.
Ja...ja!
Synk Av: Karillen